Renessanssin+pääpiirteet+kirjallisuudessa

Renessanssin piirteet kirjallisuudessa[[image:http://www.inquisitr.com/wp-content/2012/02/vitruvian-man-leonardo-da-vinci.jpg width="421" height="421" align="right"]]
Renessanssi alkoi 1300-luvun Italiasta, kun 1200-luvulla ja 1300-luvulla kehittynyt//[| dolce stil nuovo]// eli 'suloinen uusi tyyli' alkoi levitä muualle Eurooppaan.

Suloinen uusi tyyli oli suunta, jonka edustajat alkoivat vältellä teologisia kaavoja ja pyrkivät tuoreeseen sanomaan. He alkoivat myös käyttää teoksissaan kansankieltä, eli italiaa, aiemmin käytetyn latinan sijaan. Taustalla tähän murrokseen oli katolisen kirkon jumalkeskeisyyden korvaantuminen ihmiskeiskeisyyden suosimisella sekä yksilövapauden ja älyn korostuksella.

Renessanssille ominainen piirre oli, että kiinnostus antiikkiin kasvoi. Antiikin arvotus korostui erityisesti tieteissä taitessa sekä kirjallisuudessa, johon haettiin aiheita antiikin mytologiasta ja tarustosta. Nämä mytoogiasta ja tarustosta tehdyt teokset alkoivat ensimmäistä kertaa muodostamaan renessanssin aikana kehittynyttä uutta tyyliä, eli eräänlaista fantasiakirjallisuutta. Firenzeläiset kirjailijat ja humanistit Petrarca ja Boccaccio ryhtyivät 1300-luvulla tutkimaan ja kokoamaan antiikista säilyneitä latinankielisiä käsikirjoituksia, ja myöhemmin antiikille ominaisia piirteitä sulautui koko Euroopan kulttuuriin. Kirjallisuuden puolella näitä arvoja voidaan löytää reneissanssin tyylipiirteistä, joista tärkeimmät olivat:


 * yksilön ylistäminen
 * ihmisyyden korostaminen
 * ihmiskuvan syvempi tarkastelu

Muita piirteitä:


 * Kirjoitettu kansankielellä, eli italialla
 * Huumori
 * Ylettömyys
 * Hämäryys

Yksilön ylistys nostettiin hyvin tärkeäksi asiaksi renessanssin aikaan - yksilöitä ihailtiin ja saatettiin kuvailla jopa jumalan kaltaisina olentoina. Tyylikauden tärkein vallitseva aate oli humanismi, jonka eräänä piirteenä on juurikin yksilöihin keskittyminen. Renessanssin aikana keksitty kirjapainotaito auttoi aatteiden, kuten tässä tapauksessa humanismin leviämistä. Humanismi toi mukanaan myös yleistä kriittisyyttä. Kriittisyys ja itsetietoisuus alkoivat sotia kirkon asenteita vastaan, mikä johti siihen, että ihmiset alkoivat ajatella itse ja vähentää kirkon oppien seuraamista.